Vicky și Cristina s-au hotărât să-și petreacă vara în Barcelona.
Vicky își termina masterul în Cultura Catalană...
... de care devenise interesată prin atașamentul față de arhitectura lui Gaudi.
Cristina, care-și petrecuse ultimele șase luni scriind, regizând și jucând...
... într-un film de 12 minute pe care-l ura pe-atunci...
... tocmai se despărțise de un alt iubit, și-și dorea o schimbare de peisaj.
Toate au prins contur când o rudă îndepărtată din familia lui Vicky,
care locuia în Barcelona...
... s-a oferit să le cazeze pe ambele fete în iulie și august.
Cele două fete erau apropiate încă din timpul facultății
și aveau aceleași gusturi și păreri în privința celor mai multe lucruri.
Totuși, când venea vorba de dragoste,
cu greu puteai găsi două puncte de vedere mai diferite.
Vicky nu tolera deloc durerea și n-avea sete de luptă.
Era cu picioarele pe pământ și realistă.
Cerințele sale de la un bărbat erau seriozitatea și stabilitatea.
Se logodise cu Doug pentru că era decent și avea o carieră de succes...
... și înțelegea frumusețea unui angajament.
Da, și mie mi-e dor de tine.
Cristina, pe de altă parte, avea alte așteptări de la dragoste.
Accepta în silă suferința ca o componentă inevitabilă a pasiunii...
... și se resemnase cu riscarea sentimentelor sale.
Dacă o întrebați pe ce-și miza sentimentele ca să câștige,
n-ar fi putut să răspundă.
Totuși, știa ce nu vrea.
Și exact asta prețuia Vicky mai presus de toate.
- Tu ești Vicky. - Da, Vicky.
Ai crescut așa de mult.
A trecut ceva vreme. Mă bucur să te văd.
Bun venit la Barcelona. Cristina, eu sunt Judy.
Asta e camera voastră.
O să stați împreună.
Judy, mulțumesc mult de tot că mă primești aici.
A fost o chestie de ultimul moment și nu mă prea cunoști.
E foarte frumos din partea ta să mă incluzi și pe mine.
E bine să mai fie ceva agitație pe-aici.
E prea liniște de când a plecat Arthur la facultate.
După ce-au despachetat, iar soțul lui Judy, Mark, s-a întors de la golf,
a fost servită masa pe terasă.
- Avem o casă frumoasă. - Ne place foarte mult.
El se împrietenește cu toată lumea și știe și limba, așa că...
Ai învățat și tu bine.
Și cu ce te ocupi, Cristina?
Momentan sunt liberă.
Hai, spune. A făcut un film.
- Ce tare. - Are doar 12 minute.
Despre ce e?
Despre ce? De ce e dragostea atât de greu de definit.
E un subiect cam complicat ca să fie tratat în 12 minute.
Vicky, tu trebuie să termini masterul în...
Da, masterul în Cultura Catalană.
Și ce vrei să faci cu el?
Doamne, nu știu Poate o să predau, poate o să fiu curator.
Nu trebuie să faci ceva anume.
O să se mărite cu un bărbat grozav la toamnă
și o să-și rezolve toate conflictele după ce-o s-o lase gravidă.
Acum că Judy ți-a hotărât viitorul...
Pentru vara voastră în Barcelona. Bun venit.
Salud.
În zilele care au urmat,
Vicky și Cristina se înfruptară din comorile artistice ale orașului.
Le-au plăcut în mod special lucrările lui Gaudi și Miraun.
Odată, Mark și Judy le invitară pe Vicky și Cristina
să navigheze cu ei pe vasul lui Mark.
Gândindu-se la Cristina,
Mark și Judy l-au chemat și pe fiul unuia din partenerii săi de afaceri...
... un tânăr bun de însurătoare de care s-a gândit Mark că i-ar plăcea.
Visul meu e să fac suficienți bani și să plec undeva, pe o insulă,
și să-mi petrec restul zilelor făcând scufundări.
Îmi place la nebunie să fac scufundări.
Tu ai mai făcut scufundări?
Din păcate, Charles și Cristina nu erau perechea potrivită.
Vicky, între timp, făcu cercetări despre toate aspectele vieții catalane...
... făcând chiar și un tur al unei piețe și a unui restaurant local,
ca să studieze modul de-a găti catalan.
Uneori, în nopțile de vară parfumate,
fetele se duceau să asculte muzică spaniolă la chitară...
... care întotdeauna reușea s-o înduioșeze pe Vicky într-un mod magic.
Într-o seară, Mark și Judy le-au dus la deschiderea galeriei de artă a unui prieten.
Au venit mulți artiști locali și câțiva colecționari.
- Îți plac? - Da. Mersi mult că ne-ați adus.
Cumpărăm des de la galeria asta.
Mark l-a plătit pe artistul ăsta...
... ca să-i facă o serie de picturi pentru pereții de la birou.
Acela e artistul?
În roșu?
Nu, nu, nu. Nu e el...
Alfred e...
E domnul cu haina de in de-acolo. El e.
Ăla nu știu cine e.
Mark? Cine-i domnul în cămașă roșie de-acolo?
E pictor. Mai ții minte? Diego ne-a povestit de el.
Avuse o relație tensionată cu femeia aia frumoasă și nebună.
Cearta aia violentă și scandalul de la divorț.
Apăruse prin toate ziarele.
Dumnezeule. Îl cheamă Juan Antonio Gonzalo...
... și a avut un divorț celebru, iar ea a vrut să-l omoare. Sau el pe ea.
A fost o chestie destul de celebră în lumea artei.
Nu-mi amintesc detaliile.
Noi nu ne-nvârtim în cercurile alea boeme, așa că nu prea știu.
Vicky și Cristina plecară de la galerie și au decis să ia cina.
Au trecut pe lângă biserică în minunatul aer al nopții de vară,
în timp ce lumea sărbătorea...
... ajungând, în cele din urmă, pe la miezul nopții, la un mic restaurant.
E bine să nu trebuiască să te gândești dacă un local rămâne sau nu deschis.
Da, dar probabil c-ar trebui să ne gândim la visele noastre.
La cine te uiți?
Ăla nu e pictorul pe care l-am văzut noi la galerie?
Da, exact. El e...
... pictorul cu divorțul ăla urât de care ne-a spus Mark. N-am fost prea atentă.
- Se tot uită încoace. - Pentru că tot provoci contactul.
Nu provoc niciun contact.
I-ai aruncat priviri fugare toată noaptea.
Îmi beau și eu vinul.
Da, sigur că da. Sigur faci tu ceva, pentru că vine încoace.
Americance?
Eu sunt Cristina, iar ea e prietena mea, Vicky.
Ce culoare au ochii tăi?
Sunt albaștri.
Aș vrea să vă invit pe amândouă să veniți cu mine la Oviedo.
Unde?
La Oviedo.
În weekend. Plecăm peste o oră.
Unde-i Oviedo?
- E un zbor foarte scurt. - Cu avionul?
Ce-i în Oviedo?
O sculptură care mă inspiră foarte mult.
E o sculptură foarte frumoasă. O să placă foarte mult.
Ne ceri tu să mergem cu avionul până la Oviedo și înapoi?
Nu, o să stăm tot weekendul. O să vă arăt orașul.
O să mâncăm bine, o să bem un vin bun, o să facem dragoste.
Cine o să facă dragoste?
Să sperăm că noi trei.
- Dumnezeule. - Vă plătesc eu nota.
Doamne, tipul ăsta nu e-ntreg la minte.
Uite, senior, poate în altă viață.
De ce nu? Viața e scurtă.
Viața e monotonă. Viața e plină de durere. Acum aveți șansa pentru ceva special.
Sigur că da. Cine ești tu mai exact?
Mă numesc Juan Antonio. Iar tu ești...
... Vicky și tu ești Cristina. Am dreptate?
Sau e invers?
Ar putea fi invers...
... pentru că oricare din noi e bună de-ncălzit patul. Am înțeles.
Amândouă sunteți atât de fermecătoare și frumoase.
Mulțumim, dar noi nu mergem cu avionul ca să facem dragoste...
... cu oricine care ne invită în orășele spaniole fermecătoare.
Mereu analizează fiecare suflu poetic...
... până ce fiecare grăunte de farmec...
... e stors?
Cred că trebuie să spun că...
... ochii mei sunt verzi, de fapt.
Eu n-aș numi opoziția noastră...
... ca fiind o încuviințare a caracterului supra-analitic al ofertei tale sexuale.
Dacă ai vrea să ni te alături...
pentru orice formă de interacțiune socială recunoscută,
cum ar fi un pahar de băutură, n-am avea nimic împotrivă...
... dar altfel, cred c-ar trebui să-ncerci să faci oferta la altă masă.
Ce anume te-a jignit din oferta mea?
Cu siguranță nu faptul că vă găsesc frumoase și atrăgătoare.
Să mă jignească? Nu.
E foarte amuzant... enervant, ca să fiu sinceră, dar...
Mi se pare mie sau se face un pic cam târziu?
Ar trebui să plecăm.
Mi-ar face plăcere să merg la Oviedo.
Ce? Glumești?
Cred că o să fie foarte distractiv.
Ar trebui să mergem. Mi-ar face plăcere să merg.
Cristina, putem discuta altă dată?
Când te-am văzut din partea cealaltă a încăperii la galeria de artă...
... am observat că ai...
... buze frumoase, foarte pline, foarte senzuale.
Mulțumesc.
Nu garantez c-o să facem dragoste, pentru că se-ntâmplă să fiu indispusă.
Hai să nu negociem asta ca pe un contract.
Am venit aici fără niciun subterfugiu și mi-am prezentat cea mai bună ofertă.
Sper c-o veți discuta și-mi veți oferi plăcerea de a vă lua cu mine la Oviedo.
Am marele noroc de-a putea împrumuta avionul unui prieten.
E suficient de mare pentru toți trei, iar eu sunt un pilot foarte bun.
Pare foarte sigur.
Gândiți-vă bine.
Sper că glumești în privința plecatului.
- Tipul ăsta e foarte interesant. - Interesant?
Ce-i așa de interesant? Vrea să se culce cu amândouă.
Dar se mulțumește cu oricare. În cazul ăsta, cu tine.
Vicky, sunt fată mare, da?
Dacă vreau să mă culc cu el, o s-o fac. Dacă nu, nu.
Cristina, e un străin. E ceva impulsiv, chiar și pentru tine...
... și dacă am auzit bine, a fost violent cu soția lui.
Măcar nu e un zombie făcut la uzină.
E o modalitate grozavă de-a-l cunoaște.
Ba nu e. Eu nu mă duc la Oviedo...
... cu bătăușul ăsta de neveste fermecător de sincer.
Tu îi găsești agresivitatea atractivă, dar eu nu.
Și categoric nu arată bine.
Eu cred că arată foarte bine. Are o privire grozavă. E foarte sexy.
Tu ai face-o, pentru că ești neurotică.
Abordarea lui fără vrăjeală e de admirat.
Ce tot spui acolo? E numai vrăjeală pe el.
Nu mă duc la Oviedo. În primul rând, nici n-am auzit de Oviedo.
Nu mi se pare cuceritor.
Și în al treilea rând, chiar dacă n-aș fi fost logodită
... și aș fi fost liberă să flirtez cu un spaniol, nu l-aș alege pe ăsta.
Alo? Bună. Nu pot să vorbesc acum.
Încerc s-o salvez pe Cristina de la a face o greșeală potențial fatală.
Ce? Nu, ca de obicei.
Da, te sun eu înapoi.
Și eu te iubesc.
Dacă ne-ntoarcem la casă acum,
aruncăm câteva haine-n geantă și ne întâlnim cu el acolo.
Mi-a plăcut instantaneu de tipul ăsta.
Nu e ca o formă de-aia de prăjituri. E creativ și are fire de artist
Formă de prăjituri?
Asta crezi tu despre Doug?
Doug? Cine-a spus ceva despre Doug?
E ridicol. Ție-ți place cum sună ideea de-a agăța și a zbura cu avionul.
Știu. Nu știu de ce sunt așa de speriată, decât dacă sunt speriată de mine însumi.
E o greșeală, Cristina.
Au anunțat o furtună mică în afara orașului, lângă Oviedo, dar nu e nimic serios.
Să nu vă faceți griji. După cum puteți vedea aici...
Sunt câteva turbulențe doar.
- Vrei să pilotezi tu? - Nu, mulțumesc!
E ușor. E mai ușor ca la o mașină. Încearcă și tu.
Dimineața devreme, ajunseseră la destinație...
... și s-au dus la un hotel pe care Juan Antonio îl alesese.
Vicky a avut grijă ca ea și Cristina să aibă camera lor, iar Juan Antonio pe-a lui.
Dacă era dezamăgit, ascundea acest lucru foarte bine.
După ce s-au înviorat puțin,
le-a dus să vadă sculptura care însemna așa de mult pentru el
- Ești foarte credincios? - Nu. Nu, nu sunt.
Șmecheria e să te bucuri de viață, acceptând că nu are niciun sens.
Niciun sens? Nu crezi nici măcar că dragostea adevărată dă vieții sens?
Da, dar dragostea e trecătoare, nu-i așa?
Am fost îndrăgostit de o femeie incredibilă...
... și până la urmă...
- Da? ... m-a înjunghiat pe la spate.
Doamne, ce groaznic.
Poate că a făcut ceva ca să merite asta.
Juan Antonio și-a scos invitatele la prânz. Au discutat despre artă și romantism.
Știa foarte multe povești despre Maria Elena, fosta lui soție...
... pe care a criticat-o, dar a și idolatrizat-o.
S-a dovedit a fi o gazdă bună, iar după-masă,
le-a dus să vadă atracțiile turistice locale...
... unde s-au distrat ascultând povestindu-se despre oraș și au făcut poze.
Mai târziu, au cumpărat bomboane și prăjituri
de la un fermecător magazin de dulciuri...
... care de casă și delicioase.
Au continuat să-și documenteze călătoria, și în timp ce Vicky a rămas sceptică...
... Cristina s-a distrat de minune.
Problema culcatului împreună n-a fost pusă până în acea seară...
... iar Juan Antonio era puțin pilit.
Cu plăcere.
Așadar...
Acum că ziua aproape s-a terminat...
...e rezonabil din partea mea să vă întreb dacă vreți să veniți în camera mea?
Fii serios. Parcă am stabilit asta.
Vicky vrea doar să spună că e logodită și se va mărita.
Grozav. Înseamnă că astea sunt ultimele ei zile de libertate.
Nu. Uite, nu sunt liberă. Am un angajament.
Știi care e teoria mea? Când beau, sunt brutal de sinceră.
Cred că încă mai suferi de pe urma eșecului căsniciei tale cu Maria Elena...
... și încerci să te lași pradă sexului fără pasiune.
Sex fără pasiune? Chiar așa de tare te desconsideri?
Vrea să spună că pentru ea, trebuie să însemne ceva, atâta tot.
Orașul e romantic. Noaptea e caldă și parfumată.
Suntem plini de viață. Nu ajunge asta?
Eu am venit doar ca să-i țin Cristinei de urât.
Eu sunt logodită.
Am un logodnic chipeș și drăguț cu care fac dragoste...
... și care are un loc special în inima mea.
Și ca să fiu sinceră, Juan Antonio...
... dacă aș fi genul de persoană care să se țină de jocuri,
nu cred că asta ar intra în planurile noastre.
Deci, sunt obosită. N-am mai dormit de 24 de ore...
... și exact asta o să fac.
Și tu?
Eu vin în camera ta, dar trebuie să mă seduci.
Bună.
Am venit să bem ceva...
... să-ți mulțumesc, apoi mă-ntorc în camera mea.
Ai jucat și tu în filmulețul pe care l-ai făcut?
Dacă am jucat? Da, am jucat. De ce?
Sper că ai fost mai convingătoare decât acum.
Am venit să mă culc cu tine. Ai dreptate.
Deci ai cam rezolvat totul, decât dacă...
- ... nu strici totul. - Să stric totul?
Adică să stric momentul?
Da.
Și cum aș putea face asta?
Nu știu. Ai putea face orice, de la...
... un comentariu nebun la...
... a purta chiloții nepotriviți.
Deși... într-un fel, dacă mă uit la tine...
... cred că porți chiloții potriviți.
Ești foarte greu de mulțumit.
Da, păi... sunt celebră pentru intoleranța mea.
Și ce altceva mai vrei de la viață în afară de un bărbat cu chiloții potriviți?
Nu știu.
Știu că n-o să stau locului până ce nu găsesc ceea ce caut.
Și ce anume e asta?
Altceva. Vreau ceva diferit. Ceva mai mult.
Un fel de... dragoste intuitivă opusă.
Adică?
Adică...
Nu știu.
Nu știu ce vreau. Știu doar ce nu vreau.
Dacă nu te-apuci să mă dezbraci în curând,
o să se transforme într-o discuție monotonă.
Te simți bine?
Da, sunt bine. Am mâncat ceva ce nu mi-a priit.
Ce s-a întâmplat? Vrei să-ți aduc ceva?
Nu... n-ar trebui să beau.
- Ce s-a întâmplat? - Îmi vine să vomit.
E de la ulcer și poate de la o intoxicație. Poate ambele.
Doamne, ambele.
- Trebuie să se odihnească. Să nu mănânce. - Să se odihnească?
Da, să se odihnească.
Cristina fiind țintuită la pat,
Vicky ardea de nerăbdare să se-ntoarcă la Barcelona
și n-avea niciun chef de vizite turistice.
După ce iese din ședință, îl rogi să mă sune pe mobil?
Da, tot în Oviedo sunt.
Dar s-au dus să viziteze obiective turistice până la urmă.
Îmi pare foarte rău pentru Cristina.
Fii serios. Nu te preface că-ți pasă.
Sunt sigură că ai încurajat-o să bea...
... așa cum ai făcut-o cu amândouă în timpul cinei.
Dar eu țin la băutură.
- Nu mi-a spus că are ulcer. - NU.
Nu, pentru că are o minte de adolescent...
... și fiind și romantică, își dorește să moară.
Așa că pentru un moment scurt de pasiune...
... abandonează complet toate celelalte responsabilități.
După prânz, Juan Antonio o duse pe Vicky să vadă vechiul far de la Aviles...
... pe care ea l-a găsit foarte frumos.
Am fost născut în apropiere.
Ar fi păcat să vin până aici și să nu-i fac o vizită tatălui meu.
Te-ai plictisi dacă am face asta?
Nu.
Nu, cred că ar fi prima propunere cu adevărat interesantă pe care mi-o faci.
Mi-ar place foarte mult să-l văd pe tatăl tău și casa lui.
Dacă mai continuăm, nu cred că e...
Nu-i nimic. A fost grozav. El nu vorbește deloc engleza.
Sunt sigură că spaniola mea e acceptabilă.
Refuză să vorbească orice altă limbă.
E un lucru foarte important pentru tata, de fapt.
Zău? De ce?
Pentru că e poet și scrie cele mai frumoase propoziții din limba spaniolă...
... dar nu crede că un poet...
... ar trebui să-și polueze cuvintele cu orice altă limbă.
Are dreptate. Înțeleg, din cauza traducerii...
... și a lucrurilor care s-ar putea pierde.
Am făcut și eu câteva cursuri de spaniolă.
Normal, n-am înclinație spre limbile străine.
O citesc mult mai bine decât o vorbesc.
Poate îi citesc ceva tatălui tău.
Nu, el nu-și publică poeziile. Asta e ideea
De ce nu?
Îți explic eu mai târziu. Vrei niște coniac?
Da, mulțumesc. Da, foarte, foarte puțin.
Arăți bine, sănătos, tată.
Da, și tu arăți bine.
Ce mai știi de Maria Elena?
Tot cu arhitectul din Madrid e.
Femeia aia fost cea mai bună.
Tot mai am vise erotice cu ea, la vârsta mea.
Te-a și iubit foarte mult, tată.
Ce păcat... Cu un asemenea dar de la Dumnezeu...
Ăsta era locul meu preferat în care veneam să citesc când eram mic.
Și, da, voiam să fiu scriitor, nu pictor. Asta mi-a venit mai târziu.
Și voiam și să cânt muzică.
Adică, tot ce știam era că era plină de... nu știu...
... emoție adevărată, și trebuia să găsesc o cale de-a o exprima.
Cristina crede la fel.
Cristina e o fată foarte interesantă. Vrei să stai jos?
Da.
Și...
...ia spune-mi, de ce nu-și publică tatăl tău poeziile?
Pentru că urăște lumea...
... și așa se răzbună pe ea. Creează ceva frumos, apoi...
... interzice accesul publicului, lucru care cred eu că...
Dumnezeule.
De ce e așa de furios pe rasa umană?
Pentru că după mii de ani de civilizație...
... lumea tot n-a învățat să iubească.
S-au întors la hotel.
Cristina se simțea mai bine, dar era prea amețită și avea nevoie de odihnă.
Vicky și Juan Antonio au luat cina împreună la un restaurant drăguț.
Era mai relaxată decât la prânz, și tocmai terminase un pahar plin cu vin.
De data asta, îi plăcea conversația.
... niciun loc din lume.
Veneam cu tata aici.
Alo.
Am nimerit într-un moment prost?
Nu, eram la masă. Pot să te sun eu mai târziu?
Lasă-mă să-ți spun un singur lucru.
Paul și Maryanne au găsit o casă acolo unde sunt...
... și care le place și mai mult decât cea din Bedford Hills
Serios? Se aude puțin întrerupt.
Cum...? Scumpo? Sună-mă mai târziu, dar casa asta are piscină și teren de tenis.
Am putea lua lecții amândoi de la instructorul lui Paul.
Bine, te sun eu înapoi. Nu te mai aud deloc.
Te iubesc.
Doamne. Legătura e groaznică.
- Poftim. - Mulțumesc.
- Ce fel de vin e? E delicios - E grozav.
Era logodnicul tău?
Da, da.
De ce aveai emoții când vorbeai cu el?
Aveam emoții?
Da, te-ai înroșit.
Sigur din cauza vinului.
S-ar supăra dacă ar ști că luăm cina împreună?
Nu, deloc! Glumești?
Adică, nu cred că i-ar plăcea conceptul de bază...
... de a sta cu un bărbat și bând vin la lumina lumânării...
... dar și-ar da repede seama că n-are de ce să-și facă griji, așa că...
Tu ți-ai ascunde vreodată lucrările de public doar din furie?
Nu, eu nu sunt ca tata.
Nu, ți-am mai spus...
... eu susțin cu tărie viața, în ciuta tuturor celor întâmplate.
Așa-i, așa-i.
Sunt curioasă să-ți văd lucrările.
Serios?
De ce? Nu prea mă înghiți.
Te-am cunoscut mai bine.
Ar fi interesant, și la urma urmei, ești pictor catalan și ar fi pe materia mea.
Ce te-a atras așa de tare la cultura catalană?
Păi...
M-am îndrăgostit de catedrala lui Gaudi când aveam 14 ani...
... și așa mai departe.
Îți place și chitara spaniolă, am înțeles.
Da, da. Îmi place la nebunie.
Vrei să mergem să ascultăm niște muzică superbă în seara asta?
În seara asta?
E un pic cam târziu și...
... sunt puțin amețită de la vin.
Parcă țineai la băutură.
În plus, mâine plecăm.
- Bine, sigur. - Grozav.
A fost nemaipomenit. Mulțumesc, mulțumesc.
M-am uitat la fața ta și păreai foarte impresionată.
- Da, da. - De câteva ori, am văzut o privire de-asta.
Sigur. La Maria Elena, sunt sigură.
Da, poate la Maria Elena. Dacă ar fi văzut...
... sau auzit ceva care s-o fi impresionat, da.
Încă mai ești îndrăgostit de ea.
Nu, nu mai sunt.
Asta confirmă.
Nu, mereu va fi o parte din mine.
E o persoană importantă în viața mea...
... dar în cazul nostru, ceva n-a mers.
Care element?
N-am aflat.
Ai spus că te-ai uitat la fața mea.
De ce?
Tu de ce te-ai uitat la a mea?
M-am uitat?
Probabil mi-ai văzut lacrimile.
Da... m-am pierdut puțin cu firea.
M-am uitat la fața ta pentru că o găsesc foarte frumoasă.
- Serios? - Desigur.
Desigur. Știi bine asta.
Pe drumul de întoarcere, Vicky, care nu-i spusese nimic Cristinei, tăcu.
Cristina, pe de altă parte, era agitată.
Trebuie să-mi cer scuze amândurora pentru că v-am stricat weekendul!
Mă simt complet înjosită! Sunt umilită.
Nu știu dacă a fost de la vin sau de la fructele de mare, pentru că am și ulcer.
Slavă Domnului că știi destule locuri cât s-o fi ținut pe Vicky ocupată.
Am avut niște coșmaruri groaznice cum că o să fiți ca uleiul și apa...
... și o să urâți toate clipele petrecute împreună.
De-abia mă puteam mișca.
Vicky se îngropă în muncă la bibliotecă.
Își scoase ideile prostești din cap și se concentră asupra lucrării sale.
Dar găsi că gândurile sale se întorceau adesea la Oviedo.
Cristina, în căutarea unui mod de-a se exprima...
... cutreieră străzile Barcelonei,
experimentând cea mai nouă pasiune a sa, fotografia...
... și crezu că se făcu de râs...
... chiar în momentul adevărului cu Juan Antonio.
Apoi, 48 de ore mai târziu, Cristina veni la Vicky cu un anunț.
Vicky, a sunat!
Poftim? Cine?
Juan Antonio. Tocmai m-a sunat.
Juan Antonio te-a sunat?
Da, vrea să mă ducă la nu știu ce podgorie...
... la o degustare de vin sau nu știu ce. I-am spus, "categoric".
O degustare de vinuri. Cum rămâne cu ulcerul?
N-are nimic. Nu pățesc nimic de la niște vin.
Ideea e că vrea să mă vadă!
- Nu-i așa că e grozav? - Da, da.
Nu-mi vine să cred. N-am crezut c-o să mai sune.
E grozav. Mă bucur pentru tine.
În noaptea aceea, cele două avură probleme cu dormitul.
Cristina stătu în bucătărie, bând cafea și scriind poezii.
Și Vicky era pierdută în amintirile unei nopți
care acum părea din ce în ce mai ireală.
Alo?
Bună, scumpo. Te-am trezit din somn?
Nu, nu. Chiar acum voiam să mă culc.
Scuze c-am sunat așa târziu. A trebuit să plec din birou.
Să ies la aer, să iau o cafea, și mi-a venit o idee grozavă. Fii atentă.
Tata are niște cunoștințe la Ambasada Americii din Spania.
M-am gândit să vin mai devreme, să lucrez de-acolo la calculator
și ne-am putea căsători în Barcelona.
Ai spus că e un loc romantic.
O să organizăm o ceremonie restrânsă la primărie.
Desigur, o s-o facem din nou la New York,
o să facem ceva fastuos, dar o să fie distractiv.
Ce zici?
Ce? Să ne căsătorim aici?
De ce nu? Ar fi grozav să le spunem copiilor noștri
că ne-am căsătorit în Spania...
... iar prietenii tatei ne-ar ușura foarte mult lucrurile.
Nu știu ce să zic.
Nu pari prea încântată de idee.
Nu, doar că...
... e o surpriză.
Oricum, o să ne căsătorim la toamnă, și o să facem și asta, promit.
Atunci, ce rost are?
Ideea e că e altfel, e incitant. Le-am spus și lui Ken și Alice.
I-am sunat mai devreme și au spus că-și doresc s-o fi făcut și ei.
Adică, la Londra în cazul lor, dar erau încântați de idee.
Păi...
Nu prea ai tragere de inimă.
Eu? Nu. De ce zici asta?
Nu...
Cred că e o idee bună. E grozavă. E o idee grozavă..
Da, cred că o să fie bine.
Te sun mâine. Știu că te-am trezit. Îți spun mai multe mâine, te iubesc mult.
Juan Antonio o duse pe Cristina la degustat vinuri.
După asta, o duse înapoi la casa lui,
un loc splendid cumpărat de la un alt pictor cu ani în urmă...
... care îi era și casă și studio.
El îi arătă lucrările sale, care au încântat-o nespus.
Îi plăcură culorile și felul sălbatic și emoțional
în care aplicase vopseaua pe pânze.
De-acolo, mai era un singur etaj până la dormitorul său.
Îi povesti de căsnicia cu Maria Elena, și dragostea lor profundă...
... și de certurile lor groaznice.
El îi spuse că nu-și dorise să mai facă dragoste
cu altcineva în dormitorul lor... până acum.
De data asta, Cristina se abținu de la mâncare.
Juan o mai plimbă pe Cristina de alte câteva ori.
Se duseră să vadă o nouă sculptură realizată de-un prieten de-al său.
Îi arătă câteva din părțile sale preferate ale orașului,
unde făcu ea fotografii.
Juan Antonio fu prietenos cu toate prostituatele
și fu de părere că erau subiecți minunați.
El o încurajă pe Cristina, deși ea era prea timidă să-i arate pozele.
O duse la cină alături de prietenii săi, care erau poeți și artiști și muzicieni.
Nici Cristina nu se lăsă mai prejos.
Între timp, într-o zi, mergând să studieze Parcul Guell...
... care fusese proiectat de Gaudi,
și care avea o pondere destul de mare în lucrarea ei...
... Vicky avu parte de-o întâlnire neașteptată.
Vicky.
Bună.
- Ce mai faci? - Dumnezeule, ce cauți aici?
Nimic. Făceam niște schițe.
Am înțeles.
N-am vrut să te deranjez.
Nu, nu mă deranjezi. Cum ai putea să mă deranjezi?
N-am avut ocazia să ne luăm rămas bun cum trebuie.
Puteai să mă suni.
Da, m-am gândit la asta. Dar am considerat că n-are rost.
Dar n-ai mai sunat, n-ai mai spus nimic.
"Mulțumesc. Mi-a plăcut mult."
Nu faci dragoste cu cineva, apoi nu mai suni acea persoană...
... decât dacă ai fost foarte dezamăgit.
Ba din contră.
Dar...
... tu ai planuri de căsătorie...
... și am găsit de cuviință să opresc totul
înainte să se ajungă la o situație neplăcută pentru toată lumea.
Eu spun doar c-am făcut dragoste, iar tu parcă ai dispărut pe urmă.
Îmi dau seama că nu înseamnă prea mult chestiile astea pentru tine.
A continua lucrurile ți-ar fi provocat numai neplăceri, iar mie, dezamăgire.
Te-aș fi putut răni după o singură noapte?
Maria Elena spunea că...
... numai dragostea neîmplinită poate fi romantică.
Bine.
Adevărul e că, oricum, te potrivești mai bine cu Cristina.
M-am atașat foarte mult de Cristina.
Mă bucur foarte mult pentru tine și viitorul tău soț.
Și eu...
... pentru tine și Cristina.
Și astfel a venit dimineața când viitorul soț al lui Vicky sosi de la New York.
Juan Antonio, ca om creativ ce era,
avea nevoia să locuiască alături de-o femeie...
... și o invită pe Cristina să se mute la el,
lucru pe care ea l-a acceptat.
Deci lucrezi la Global Enterprises? Tom Sutter e un vechi prieten de-al meu.
Îl cunoști pe Tom Sutter? Jucăm golf împreună!
Serios? Să vezi ce povești am. Tom nu m-a învins niciodată.
Nu e chiar cel mai bun jucător din lume.
Doamne. Ești total schimbată aici.
Da? Cum adică?
Erai așa de absorbită.
Și de obicei nu sunt?
Ba da, normal.
Îți făceam un compliment.
Poate că e aerul din Barcelona.
Vino, strânge-mă în brațe. Strânge-mă în brațe.
- Ești bine? - Da.
Ce mai face Cristina?
S-a mutat deja cu un tip.
- Ce repede. Să nu zici că-i toreador. - Nu.
Scriitor? Compozitor?
Pseudointelectual torturat și autodistructiv?
Da, știu. Uneori mă scoate din minți cu aventurile ei amoroase.
O iubesc pentru că e prietena ta...
... dar te-am avertizat în privința ei. E o persoană nefericită.
Nu se poate despărți de imaginea de femeie specială...
... artistul care încearcă să se regăsească.
Îi găsesc disprețul față de valorile normale a fi pretențios.
E un clișeu plictisitor.
- Bărbaților le place de ea. - Arată bine.
Și nu e prea greu de vrăjit.
Tu, pe de altă parte, ai fost destul de greu de dus la pat.
Dar a meritat efortul.
- Da? - Da.
Juan Antonio vrea să mă ducă
la un vechi parc de distracții de care zicea c-o să-mi placă.
Mă gândeam să luăm prânzul cu toții...
... apoi ne-am pute duce împreună.
Ce, mâine la prânz?
Nu putem. Avem alte planuri.
Nu, putem merge oricând să navigăm cu Mark și Judy.
- Vreau să merg cu Cristina și Juan Antonio. - Eu vreau să navighez.
Da, ar fi grozav. Rămâne pe mâine. Bine.
Cuplurile se întâlniră la prânz,
iar în timpul discuțiilor, se ivi o situație neplăcută.
Juan Antonio, gândindu-se la Cristina, încercă să-și frece piciorul...
... de al ei sub masă, și din greșeală l-a atins pe al lui Vicky.
Parcul de distracții era tot ce Juan Antonio îi făcuse să creadă că e.
Era vechi și fermecător, și se putea vedea Barcelona din el.
Înțeleg de ce-ți iubești logodnicul. E foarte drăguț.
Da, așa e.
Și vă potriviți foarte bine.
Nu cred că-mi place felul cum spui asta.
Vreau doar să spun că sunteți un cuplu potrivit în cel mai bun fel cu putință.
Nu înțelegi. Acum nu mai pot face nimic.
Nu spun că nu mi-a trecut prin minte ideea, dar...
Vicky, te rog. E ultima oară când discutăm despre asta.
Lucrurile au evoluat, iar acum, am sentimente profunde pentru Cristina.
Atunci, ce...? De ce ți-ai frecat piciorul de-al meu sub masă?
- N-am făcut asta. - Ba da.
- Ba nu. - Când m-am uitat spre tine.
Nu. Dacă am făcut-o, a fost o greșeală. Eu am vrut s-o ating pe Cristina.
Bine, scuze. Îmi cer scuze pentru greșeală.
Îmi pare rău, a fost greșeala mea, dar ascultă-mă.
Ești pe punctul de-a începe o viață total diferită.
O viață pe care ți-ai dorit-o dintotdeauna cu bărbatul iubit.
Da, fir-ar să fie, apoi te-am întâlnit pe tine...
... și am petrecut un weekend ridicol de irațional împreună
și acum nu mai știu ce să cred.
Te rog.
Eu sunt cu Cristina, iar tu te măriți peste 2 săptămâni, Vicky.
Știu.
Știu. Ai dreptate. Cristina te iubește. Niciodată n-aș...
Da, iar eu și Cristina ne potrivim de minune.
Ea vorbește pe limba mea. Noi doi...
... am sări unul la gâtul celuilalt în mai puțin de-o lună.
În regulă?
Poate că destinele noastre se vor mai intersecta cândva,
în împrejurări diferite.
Cine știe?
Ai dreptate. Ai dreptate, sunt o idioată.
Nu știu ce mă aștept să se întâmple.
Și a venit și ziua nunții, iar Vicky s-a măritat cu Doug.
Cristina a participat și ea.
Nu-l luase și pe Juan Antonio, care inventase o scuză.
După ceremonie, mirii se duseră într-o mini-lună de miere la Sevillia.
Între timp, Cristina începu să simtă posibilitatea
existenței genului de relație pe care mereu a căutat-o...
... dar mereu îi scăpase în trecut.
Era iubita unui om interesant, un artist în a cărui muncă ea credea.
Deja se considera un fel de expatriată...
... și nu înăbușită de ceea ce considera ea a fi
cultura puritană și materialistă a Americii...
... pentru care ea nu prea avea răbdare.
Se considera mai degrabă un suflet european,
în ton cu intelectualii și artiștii...
... care simțea ea că exprimă punctele ei de vedere tragice și romantice..
În cercul de prieteni al lui Juan Antonio, era prietenă cu oameni creativi de tot felul.
Îi plăcea compania lor și
continuă să experimenteze scrisul poeziilor și fotografia.
- Te distrezi? - Da. Sevillia e fermecătoare.
Ne-am întâlnit cu niște prieteni de la New York
și am petrecut ceva timp cu ei.
Puțin prea mult.
Ești nervoasă pentru că luăm bătaie la bridge.
- Nu-mi place bridge-ul. - Nici mie.
- Ce-i asta? - Ia mâna. Atenție. vă rog.
Cristina și Juan Antonio v-au trimis acest cadou de nuntă.
Când am aflat că relația cu Juan Antonio e serioasă, nu mi-a venit să cred.
Fix ce ne trebuia, o pată Rorschach.
Nu cred că-mi place.
O să cumpărăm una de-a lui Alejandro.
Maria Elena e... A încercat să se sinucidă.
Ce?
E bine?
Da. Da, cred că da. Nu știu. Trebuie să plec.
Unde te duci?
Mă duc la spital.
Să vin cu tine?
Nu cred că i-ar pica bine. E într-o stare groaznică.
Să mă suni dacă vrei să vin.
Bine, desigur.
Juan Antonio fugi în toiul nopții.
Cristina încercă să adoarmă la loc, dar o încercă un sentiment de neliniște.
Era neliniștită, dar se trezi chiar înainte de ivirea zorilor.
Sunt aici, fac cafea! E totul în regulă?
Cristina, ea e Maria Elena.
Mă simt așa o proastă.
Trebuie să vorbești în engleză aici. Te rog.
Mi-e rușine.
Nu. Te rog, să nu-ți fie.
Să-ți aduc ceva?
Votcă.
Votcă?
Vrei să bei o votcă în starea asta?
După ce-ai luat atâtea pastile?
Ai înnebunit sau ce?
Vreau să fac un duș, Juan Antonio, îmi dai voie?
Vreau să mă schimb de hainele astea.
În engleză.
Când ești aici, trebuie să vorbești în engleză.
Dacă vrei să faci un duș, du-te acolo, în camera de oaspeți.
Deci acum sunt oaspete în propria mea casă?
Da. Ești oaspete.
Hai, Maria Elena, te rog. Du-te mai repede.
Acolo. Știi bine unde-i camera.
Ce se întâmplă?
Ce?
- Nimic. - E totul în regulă?
Cred că e bine, da.
Adică...
... nu i-a mers prea bine la Madrid și...
... s-a întors singură cu autobuzul în seara asta.
Întreaga ei lume s-a întunecat, toate planurile i s-au năruit și...
... a luat o supradoză în stație.
Doamne, e groaznic.
Trebuie să stea cu noi.
Poftim? O să stea aici cu noi?
Trebuie. N-are niciun ban. Nu poate avea grijă singură de ea.
Eu întotdeauna...
Eu întotdeauna am fost legătura ei cu viața reală.
Înțeleg asta, dar cum poate sta aici?
Cred că...
... nu poate sta singură. Asta e problema.
Adică, chiar dacă... stai să mă gândesc, chiar dacă...
...dacă i-aș găsi un loc...
Poate are nevoie de ajutor psihiatric.
Nu, mereu a avut experiențe neplăcute cu doctorii.
- Înțeleg, dar unde o să stea? - Acolo.
Cât o să stea aici?
Cristina, știu că nu te-ai gândit la asta, dar trebuie să stea cu noi.
- Înțeleg. - Nu mai are pe nimeni.
- Înțeleg. E pentru o perioadă scurtă. - Cel mult câteva luni.
Stă câteva luni?
Am mai discutat asta cu ea.
Adică... vreau să spun, dacă...
La naiba.
Dacă o cunoșteai când am cunoscut-o eu prima dată.
Frumusețea ei îți lua respirația.
- Da, știu. - Era așa de talentată, așa de deșteaptă...
... era de așa senzuală.
M-a ales pe mine dintr-o sută de bărbați care erau gata să ucidă pentru ea.
Eram amândoi siguri că...
... relația noastră era perfectă, dar lipsea ceva.
Dragostea necesită un echilibru perfect.
E ca și corpul uman.
Se poate să ai toate vitaminele și mineralele, dar...
... dacă numai un singur, un micuț ingredient...
... lipsește...
... cum ar fi sarea, de exemplu, mori.
Sare?
Ea cine e?
E femeia cu care locuiesc.
Și trebuie să vorbești engleza în preajma ei. Te rog.
De ce? De dragul ei?
Da, exact. Din politețe.
N-am încredere în ea, Juan Antonio.
N-are ochii de aceeași culoare.
Mereu ai avut idei paranoice despre femeile pe care le-am cunoscut vreodată.
E drăguță.
Crezi că-ți va fi de ajuns?
E destul de deșteaptă și gândește liber, ca și tine.
- Ca mine? - Da.
Încă mă cauți în fiecare femeie.
Nu e adevărat, Maria Elena.
Acum câteva săptămâni am fost în Oviedo cu o femeie care era opusul tău...
... o americancă, și am trăit ceva minunat cu ea.
Așa că te înșeli.
Mereu o să cauți să copiezi relația noastră. Știi asta.
Vorbește engleza în casa asta. Asta e tot ce vreau.
- În regulă? - Nu-mi vorbi mie așa.
De ce te superi așa pe mine?
Ascultă, ascultă.
De ce te gândeai să te sinucizi?
Ce gând tâmpit ți-a străbătut mintea!
Să te sinucizi, pentru numele lui Dumnezeu!
Stai aici până îți revii
și pe urmă, te rog, ieși din viața mea!
Noi doi am fost atât de aproape de perfecțiune.
- Ai prea multe probleme. - Și ție-ți place asta.
Mereu ți-au plăcut toanele mele.
Dar ce lipsea, Juan Antonio?
Ce lipsea?
Vorbește în engleză!
Nu-mi place! N-am încredere în ea. Și știi că mereu ți-am vrut binele.
Nu și când ai vrut să mă omori.
- Aia. - Da, aia. Acel mic detaliu.
Ești suspicioasă pentru că e iubita mea. E foarte evident.
Nu, nu. Te văd pierdut, confuz, de când ne-am despărțit.
Cu toată vorbăria ta cum că juri să renunți la femei și la dragoste...
... să ajungi îndrăgostit, nu de una, ci de două
turiste americance.
Mai vrei cafea?
Da, te rog.
Scuze.
Poftim, zahăr.
Nu, mersi.
Credeam că putem merge la o plimbare la țară mai târziu.
Vremea e frumoasă.
Sigur o să plouă mai târziu.
În engleză.
Nu, e în regulă.
Nu vorbești spaniolă?
Nu, am studiat chineza.
Chineza?
De ce?
Mi se părea că sună frumos.
Zi ceva în chineză.
Eu?
Ți se pare că sună frumos?
Poate nu cum pronunț eu, dar...
După mine, chineza sună strident. Parcă-ți dai gaură-n cap.
Vorbește în engleză, Maria Elena.
Ai auzit vreodată discuțiile dintr-o bucătărie chinezească? E neplăcut.
Ajunge, Maria Elena.
Vorbește în engleză.
Îmi pare rău. Sunt nervoasă azi. Am avut coșmaruri.
Ți-ar plăcea să pictezi?
Pictezi și tu?
Dacă pictez, întreabă ea.
Întreabă-l, întreabă-l. A luat totul de la mine. Tot stilul lui.
Îi place să fabuleze.
Juan Antonio, toată perspectiva ta e a mea.
- Nu spun că n-ai avut o influență. - Influență?
Da.
- Influență? - Da, dar să spui că ți-am furat stilul...
Ipocritule, ipocritule, ipocritule.
Prea delirezi să spui că ți-am furat stilul.
E bine. Am pictat umăr la umăr
vreme de mulți ani și mi-ai adoptat viziunea ca fiind a ta.
E o poveste pe care ai inventat-o și pe care îți place s-o-mprăștii peste tot.
Dar nu e adevărată.
Mereu a deformat realitatea. N-o să mă enervez.
Nu vreau să mă enervez.
Ce-au spus la școala de arte? Că sunt un geniu.
Mereu ți-am încurajat talentul.
N-am zis de talent. Am zis geniu. Geniu.
Aproape am făcut crimă pentru tine.
Aproape m-ai omorât pe mine. Cu un scaun.
Mă apăram. Aveai o lamă și erai beată...
... cu o lamă și furioasă!
Era gelozie. Eram nebună după tine
și tu m-ai înșelat cu nevasta lui Agustino.
Cu privirea!
Ai vrut să mă omori că m-am uitat?
Nu mai vreau să vorbesc despre asta, bine?
S-a terminat.
Te văd cu altcineva acum și mi-e bine. Sunt civilizată.
Ce altceva mai vrei?
Cu trecerea timpului, Cristina îi observă pe Maria Elena și pe Juan Antonio
și descoperi inima a fi mai enigmatică ca niciodată.
Unde ai fost? Ai scris?
Da, am încercat.
Sunt curioasă. Chiar crede că ai furat de la ea?
Cred că am luat mai multe de la ea decât vreau să recunosc.
De asta mă enervez așa când aduce vorba.
- Mă simt cam tristă. - De ce?
Pentru că simt că n-o să fiu în stare
să te influențez sau să te inspir în vreun fel.
- Asta simt. - Nu-i adevărat.
Nu-i adevărat. N-am mai auzit de Scriab, Scriabin...
... sonata de pian, până nu mi-ai pus-o tu și acum îmi vine s-o ascult într-una.
Serios?
Asta mă face fericită.
Ce?
Poate că nu-i o idee bună să facem asta aici.
Ce?
S-a simțit mai bine în ultimul timp și nu vreau s-o supăr.
Sigur că nu. Bine.
La cursurile lui Vicky, cursuri pe care le urma de câteva ori pe săptămână...
... să-și îmbunătățească spaniola, l-a întâlnit pe Ben...
... un tânăr care nu se putea opri să n-o observe
și începu să vorbească cu ea zilnic.
Nu-mi vine să cred că m-au angajat la consulat.
Spaniola mea e departe de-a fi perfectă.
Eu cred că e bună.
E bunicică.
Dar te distrezi în Barcelona?
Aș face-o dac-aș avea mai mulți prieteni.
Ieri, am mers pe jos de la plajă până la Parcul Guell în căutarea lui Gaudi.
Vrei să vezi un film?
- Un film? - Miercuri după-amiaza?
Da.
Filmul a fost un succes, iar Ben s-a dovedit a fi o companie plăcută pentru Vicky.
Într-o după-amiază, intrară într-un magazin să cumpere cireșe,
iar când patronul plecă cu telefonul în spate,
nu se putu abține să nu-i ia mâna.
Nu, n-o face.
Nu?
Nu.
Știi că m-am măritat de curând.
Da, cred că trăiam cu impresia că...
... poate te-ai aruncat cu capul înainte și regreți?
Să regret? Am insinuat eu asta?
Doar dacă n-am citit eu printre rânduri.
Nu.
N-ar trebui să-ți spun asta.
Mereu am fost genul de om care crede că știe exact ce vrea.
Dar n-ai știut.
Păi, nu. Am întâlnit pe altcineva și...
Nu încep să povestesc.
Cine-i tipul ăsta?
Tipul locuiește cu cea mai bună prietenă a mea.
Ce tot zic?
Când mă aud ce spun, sunt nebunii.
Tocmai m-am măritat cu cine am vrut.
Oare?
Așa credeam.
Și ce s-a-ntâmplat?
Un nenorocit de weekend în Oviedo.
Cristina, Juan Antonio și Maria Elena plecară să se plimbe la țară.
Maria Elena decise să gătească toți și insistă să culeagă mure proaspete.
Așteptați-mă!
Mă face s-amețesc.
- E locul perfect. - Aici, așa.
- Poți să aduci niște... - Bine, poftim.
Ce-i?
Ce, ce, ce? Ce s-a-ntâmplat?
Stai, ia loc. Așează-te, așează-te.
Te doare sus sau jos?
- Aici. Da. - Aici?
Stai, lasă-mă pe mine...
Vrei niște aspirină? Am aspirină în geantă.
Relaxează-te. Mă întorc imediat.
E totul în capul lui. E prea tensionat.
Pentru lume, e lipsit de griji, nimic nu contează, viața e scurtă, fără scop.
Dar toate temerile i se urcă la cap.
Știai că știe să cânte la pian?
Nu, nu știam. De-asta ai un pian în casă?
Puteam să dau concerte.
Da, putea. Nimeni nu cântă Scarlatti ca Maria Elena.
Îl înțelege. Am dreptate?
Tu cânți?
Nu. Trebuie să mă obișnuiesc cu faptul că nu sunt înzestrată.
Știu s-apreciez arta și-mi place muzica, dar...
E trist, serios, pentru că simt că am multe de exprimat,
dar n-am talent.
Dar ești talentată.
- Nu. - Ba da.
Care-i talentul meu?
Faci fotografii frumoase.
Adevărat. Mereu face fotografii pe care le ascunde de mine.
Asta pentru că sunt nimicuri. De unde știi că fac poze?
Le-am găsit în bagajele tale.
Mi-ai umblat în bagaje?
Desigur. Din prima seară. N-aveam încredere în tine.
Nu credeam că ești cine spuneai că ești.
Voiam să știu cine era cu adevărat în patul fostului meu soț.
Ce?
Cine știa ce-o să găsesc? Cum să fiu sigură că n-o să-mi faci rău?
La urma urmei, eu mă gândesc să te omor.
Uite încă câteva.
Să nu spuneți că vă plac dacă nu-i așa.
- Ce vorbești? - Sunt frumoase.
- Vezi? - Uită-te la asta.
A doua zi, Maria Elena ieși să fotografieze împreună cu Cristina.
Avea ochiul format și știa foarte multe despre arta fotografică...
... și o învăță multe pe Cristina despre estetica și subtilitatea artei fotografice.
O sfătui să renunțe la camera digitală și să folosească una veche,
pentru a obține rezultate mai interesante.
Spunea că e important să ai o cameră obscură
și că o să-i pregătească una la subsol...
... și că o s-o-nvețe diferite tehnici ca să-și developeze singură pozele.
Au fotografiat tot, de la câini simpatici până la copii încruntați.
Dar cel mai bun subiect a fost chiar Maria Elena.
Aflându-se la cumpărături, Vicky și Doug se întâlniră cu Adam Tabachnick și Sally.
Adam era în aceeași branșă ca și Doug și erau prietenoși,
cu toate că în New York nu petreceau mult timp împreună.
Cred că glumești.
Orice program de la TV, evident în direct, îl poți vedea la computer.
Deci, eram în avion spre Tokyo, la 13 mii de metri în aer,
și m-am uitat la meciul celor de la Mets, în direct, pe laptop.
E nemaipomenit! Niciodată nu rămâi neinformat.
O să pun de toate în noua casă. Mă uit la televizoarele astea japoneze.
Trebuie să-l angajezi pe omul meu să le instaleze. E geniu în computere.
O să-i iau cartea de vizită.
Tocmai ne-am aranjat casa în Greenwich.
Avem un decorator excelent pe care ar trebui să-l folosiți.
E creativ, dar știe când s-o lase mai moale.
Am făcut-o în stil modern, dar cu puțin aer vechi pe ici, pe colo.
Îmi place combinația, dar costă...
Ai idee cât costă un covor oriental de dimensiuni ca lumea?
Are dreptate.
E și o glumă veche.
"100 de mii pentru un covor persan? Pentru 50 de mii..."
Viața continuă în mod previzibil pentru Vicky și Doug,
până-ntr-o după-amiază, când ceva neașteptat se întâmplă.
Câteva zile mai târziu, Judy o invită pe Vicky la o cafea.
Ce s-a întâmplat acum câteva zile... Eu...
... nu vreau să-ți faci o idee greșită.
Nu e treaba mea.
Nu am o aventură cu partenerul lui Mark. Nu am.
Nu, nici nu credeam că ai.
Nu că n-am avut vise...
... că vine cineva să mă scoată din situația mea.
Dar visele nu sunt Jay Lewis.
Cu toate că ar vrea. Ar vrea.
Să te scape de situația ta?
Nu l-am mai iubit pe Mark de ani buni.
Îl iubesc, dar nu sunt îndrăgostită de el.
Îmi pare rău s-aud asta.
E amuzant. Tocmai...
Tocmai ce i-am servit același discurs psihiatrului meu.
Și ce spune psihiatrul tău?
Spune că mi-e prea frică să iau măsuri și că aștept o soluție magică, ceea ce e ireal.
Și că o aventură nu e soluția.
Îmi pare rău că te împovărez cu toate astea,
dar m-am simțit foarte umilită când ne-ai văzut.
Sunt doar...
Nu trebuie să mi te justifici.
Mark e excepțional.
Sunt sigură că orice insatisfacție e problema mea.
Sunt doar...
Nu-l pot părăsi și știu că n-o să pot vreodată.
De ce nu?
Pur și simplu nu pot.
Mi-e prea frică.
Mi-a trecut clipa.
Mi-e clar că tu și Juan Antonio sunteți încă îndrăgostiți...
... când vă văd împreună.
Dragostea noastră va dăinui veșnic. E veșnică, dar nu funcționează.
De-asta o să fie mereu romantică, pentru că nu poate fi completă.
Poate că nu poate fi completă...
... din cauza mea.
Nu știu. Mă simt ca...
Nu. Înaintea ta...
... obișnuiam să ne provocăm unul altuia atâta durere, atâta suferință.
Fără tine, toate astea n-ar fi cu putință. Știi de ce?
Pentru că tu ești ingredientul lipsă.
Ești ca nuanța care, adăugată paletei, face culoarea frumoasă.
Nu vă tentează să faceți dragoste?
Mă simt ca... Nu știu.
La sfârșitul căsătoriei, n-am făcut.
Dar trebuie să spun că, datorită ție, acele sentimente revin
într-un mod nou și mai profund.
Nu m-ar supăra. Nu vreau să intervin. Nu m-ar supăra deloc.
Știu că nu te-ai supăra. Așa cum si eu sunt cuprinsă de un sentiment plăcut
când vă aud în fiecare noapte făcând dragoste.
Ascult și sunt fericită.
S-a simțit oare Cristina bine când,
într-o după amiază, Maria Elena și Juan Antonio făcură dragoste?
Înainte, le dăduse binecuvântarea, dar acum, avea sentimente contradictorii.
Nu era așa de receptivă cum credea că e
și gândul la cei doi, în pat, și inevitabil intenși, îi provoca o stare de conflict.
Până la urmă, s-a relaxat treptat
și s-a lăsat purtată de evenimente, o toleranță de care era mândră.
La început, m-a deranjat, dar pe urmă am început să mă gândesc la clișeele standard,
acceptate, ale dragostei.
Ce e bine, ce e rău, ce se cuvine după standardele "poliției adecvate".
Vezi și tu ce talmeș-balmeș sunt majoritatea relațiilor.
Vrei să spui că împarți un bărbat. Ești ca o soție mormonă.
Știu că sună ciudat, dar contribuim toți și toți suntem susținuți de relație.
Dar dacă ar face toți la fel, societatea n-ar mai funcționa.
Să fim serioși.
Să nu ne băgăm în discuții de astea. Orice merge.
Orice merge?
Maria Elena zice că sunt multe adevăruri în viață.
Nu știu. Tu ai putea trăi așa?
N-am avut niciodată...
- Ce? Lipsa ei de structură? - E foarte structurată.
N-am avut curajul ei.
Curajul ei? Numai ce vezi că se culcă cu Maria Elena
și glorifică asta ca un stil de viață alternativ, superior.
Chiar m-am culcat cu ea.
- Nu te cred. - Ba da.
Când?
Juan Antonio și Maria Elena mi-au amenajat o cameră obscură.
Mă îndeamnă să fac fotografii și devin destul de pricepută.
Credeți sau nu, devin din ce în ce mai sigură pe mine.
Eram în camera obscură.
Lucram la niște fotografii, lucruri...
... pe care nu le-aș fi făcut dacă nu mă inspira ea.
Și s-a întâmplat foarte natural pentru amândouă.
N-ai avut emoții?
Nu, a fost iubitor și tandru.
- Ți-a plăcut? - Da.
A fost doar o singură dată?
Da. Pur și simplu s-a întâmplat.
Nu plănuiesc să-mi fac un obicei din asta.
Dar dacă ți-a plăcut...
Da, mi-a plăcut atunci.
- I-ai spus lui Juan Antonio? - Desigur. N-am nimic de ascuns.
Ai spune că ești bisexuală?
Nu, nu văd niciun motiv să etichetez tot. Sunt eu!
M-am mai culcat cu Juan Antonio după aia și mi-a plăcut foarte mult.
E o poveste pe cinste.
Da, e o poveste... pe cinste.
Nu vreau să te judec, deci...
La ce te gândești?
Nu știu. La cât de repede trece timpul.
Vara e aproape pe sfârșite.
În curând, o să mergem acasă.
Credeam că încă te mai gândești
la povestea prietenei tale, din camera obscură.
Și că tot veni vorba de camere obscure...
Vino-ncoace.
În următoarele săptămâni, Cristina deveni mult mai sigură pe ea, ca fotograf.
Atât Juan Antonio, cât și Maria Elena, contribuiră cu idei când avea dubii.
Mulțumită încurajărilor lor, fotografia deveni parte productivă în viața ei.
Deja, ea, Juan Antonio și Maria Elena erau iubiți.
Totul părea perfect echilibrat, în perfectă armonie.
Maria Elena era calmă și relaxată.
Juan Antonio traversa o perioadă foarte creativă.
Numai Cristina, cum ultimele zile de vară erau pe terminate...
începu să simtă o agitație familiară...
... o neliniște crescândă de care se temea, dar pe care o cunoștea prea bine.
Deodată, gândurile începură să aibă prioritate în fața sentimentelor.
Gânduri și întrebări despre viață și dragoste.
Și oricât ar fi încercat să reziste acestor idei, nu și le putea scoate din cap.
Hotărându-se într-un final...
... într-o seară, făcu un anunț care surprinse pe toată lumea.
Nu știu ce-au avut părinții mei. Nu știu ce-am avut eu înainte să vin aici.
Știu asta. Dar știu că nu pot trăi așa la nesfârșit.
Ți-am spus eu sau nu ți-am spus?
Bine.
- Ce-ți dorești? - Îmi doresc ceva diferit.
Ce?
Nu știu. Nu asta.
Nu există răspuns, Cristina.
Nu înțelegi? A obținut ce-a vrut.
Vrea altceva. Nu-i mai ajunge asta.
E ca o boală. Nimic nu-i va fi de ajuns.
Nu te supăra. Și vorbește în engleză. Nu te înțeleg.
Fata asta nu va fi satisfăcută cu nimic.
Vorbește în engleză ca să ne înțeleagă.
Știam c-o să ne folosești. Știam c-o să ne folosești. Și ai făcut-o.
Știam eu.
Știam eu! Știam eu.
Destul.
Vorbește în engleză, te rog, ca să înțeleagă.
Insatisfacție cronică, de-asta suferi. Insatisfacție cronică.
Boală grea, grea de tot.
Nu e asta, Maria Elena. Nu e asta.
E doar... Uită-te la mine.
Știi cât de mult te iubim?
Da. Și vă iubesc pe amândoi.
- Nu, nu ne iubești! - N-are nimic de-a face cu asta!
Știam, știam, știam.
Taci, te rog.
Taci din gură. Pur și simplu n-a cunoscut persoana potrivită încă.
Când o va găsi, nu tu sau eu...
... va trece toată treaba asta despre găsitul păcii și fericirii.
- Nu e asta. - Bine, în regulă.
Unde o să te duci, Cristina?
Trebuie să plec câteva săptămâni
să-mi limpezesc mintea.
E doar problema mea. N-are nimic de-a face cu voi.
Vino-ncoace.
Să fim recunoscători pentru toate clipele frumoase petrecute împreună. Bine?
Și să ne amintim unii de ceilalți cu respect,
dragoste și afecțiune.
Cristina îi povesti totul lui Vicky
și spuse că pleacă în Franța câteva săptămâni ca sa reflecteze.
Urma să se întoarce să o ia, ca să meargă împreună la New York.
Deci Juan Antonio a fost?
N-o să fac nimic. Uită c-am spus-o...
Trebuia să-i spun cuiva și am devenit apropiate.
- De ce nu faci ceva în privința asta? - Acum?
Ce, să mă despart de Doug, un tip dulce
care s-a căsătorit cu mine de bună-voie, pentru ce?
Pentru un pictor spaniol boem cu o legătură pasională...
... de o fostă nevastă care probabil nici nu-mi împărtășește sentimentele,
dacă el o fi făcut-o?
Pe cine păcălesc? Dar visul e excitant.
Dacă eram în locul tău, nu mai pierdeam timpul. Aș sări pe el.
Pe ce?
Ești îndrăgostită de el.
Fă ceva, altfel, anii vor trece și vei regreta, Vicky.
Nu, nu. Ce tot spui?
Nu pot risca totul. Dacă Juan Antonio n-ar fi existat,
mi-ar fi bine cu Doug.
- Doar bine? - Da, cum am plănuit.
Cât de sinceră vrei să fiu? Când mă uit la Doug, îl văd pe Mark.
Te folosești de mine ca să-ți rescrii viața.
În ciuda protestelor lui Vicky,
Judy era obsedată să găsească o modalitate de-ai uni pe ea și pe Juan Antonio.
Și reuși s-o convingă pe prietena ei, Gabriella, cunoscută în lumea artistică,
să dea o petrecere și să-i invite pe Vicky și pe Juan Antonio.
Între timp, cum era de așteptat, fără Cristina...
... relația dintre Juan Antonio și Maria Elena redevenise iar distructivă.
Îmi dedic tot timpul tâmpeniilor tale.
- Munca mea are de suferit. - Nu e vina mea.
Nu e vina mea că munca ta s-a dus pe apa sâmbetei și că nu te maturizezi.
Nu vezi cum e pentru mine să văd
că nu-ți vei realiza niciodată potențialul maxim?
Lasă-mă-n pace. Te rog, lasă-mă-n pace!
Cum s-a mai întâmplat și înainte, de comun acord,
Maria Elena își luă bulendrele și se mută din casa lui Juan Antonio.
Se apropie foarte mult.
Vorbește de-aproape.
Probabil că de-asta are așa mare succes.
Îi spuneam în mașină că sunt foarte...
Cred c-o să-mi fie de folos.
Mă duc să gust din mâncare. Vrea cineva ceva?
Se bagă-n fața ta.
Se apropie puțin, dar nu...
Bună.
Sunt surprins să te văd.
Și eu. Nu credeam că-ți plac petrecerile.
Gabriella a insistat și e o veche prietenă.
Știi că m-am despărțit de Cristina, nu?
Da.
Și-acum ești doar cu fosta soție?
Nu, și ea a plecat.
Momentan.
E ciudat. Maria Elena și cu mine...
... suntem și nu suntem făcuți unul pentru celălalt.
E o contradicție. Ca s-o înțelegi, ai nevoie de un poet, ca tata.
Pentru că eu n-o înțeleg.
Dar tu? E totul bine cu soțul tău?
Da, e minunat. E excepțional.
Sunt chiar mulțumită de rezultat.
De ce nu te cred?
Nu începe să flirtezi.
Înțeleg că acum ți-e gol patul
și că ai avut mereu o pasiune pentru mine,
dar ne pregătim să plecăm în weekend, deci...
Ia prânzul cu mine.
Mi-e prea frică.
Poftim?
Se întrerupe, Tom.
Se întrerupe.
Unde ești?
Bine. E mai bine. E mai bine. Încearcă să stai locului.
Mă auzi?
Trebuie să luăm o pasăre pentru Mark și Judy.
Nu le putem lua o pasăre.
- De ce nu? - E ridicol.
Sunt frumoase. Mereu mi-am dorit o pasăre.
Când ne întoarcem, mi-ar plăcea să luăm o pasăre pentru casa cea nouă.
Și înclin spre Bedford Hills. Ce crezi?
Da, da.
Stai așa.
Alo?
Petrece-ți cu mine după-amiaza de mâine.
Nu e posibil. Ne pregătim să plecăm în weekend.
Să fii la colțul Calle Tiles în Pedralbes.
Vin și te iau la prânz.
Îți pierzi timpul. Nu pot vorbi acum.
Nu sunt genul de bărbat care să intervină între soț și soție.
Dar m-a sunat Judy Nash și mi-a spus că nu ești fericită.
Că ești îndrăgostită mai mult de mine, decât de bărbatul cu care ești măritată.
Nu pot vorbi.
Ce crezi?
Cine era?
La telefon.
Era profesorul meu de spaniolă.
Da?
Vrea să luăm prânzul mâine, să-mi spună la revedere.
E perfect. Eu merg la golf cu Mark, de dimineață.
Este...
În ultimul timp, am lucrat la astea.
Sunt excepționale. Dumnezeule.
E foarte greu să explici un tablou.
Nu trebuie. E fascinant.
Ăsta, de fapt, ar trebui să fie invers.
- Pot să fiu sinceră? - Da.
Ăsta.
E ceva înspăimântător la el.
- E pictat de Maria Elena. - Se explică. E foarte haotic.
Excentric, aproape. Dar...
Dumnezeule, ce caut aici?
Nu știu ce mă aștept să se întâmple.
A trecut mult timp de când am făcut dragoste în Oviedo.
M-am gândit la asta de foarte multe, multe ori.
Sunt sigură că nu te gândeai la asta când făceai amor cu Cristina sau cu Maria.
Nu te-am mințit niciodată.
Ți-am zis din prima clipă că sunt atras atât de tine, cât și de Cristina.
Nu mă pot culca pur și simplu cu tine. Nu mă pricep la asta.
- Dar nu erai nervoasă în noaptea aia. - Nu eram măritată.
Erai pe cale s-o faci.
Da, ai dreptate. E ceea ce vreau.
Dar ce să fac?
Să fac dragoste cu tine și să mă comport ca și cum nimic nu s-ar fi întâmplat?
Sau să-i pun capăt?
Judy Nash spune că te îndrepți spre o viață nefericită.
Vorbește despre ea însăși.
Poate o să-ți înțelegi mai bine sentimentele după ce facem dragoste.
Da, sau mai puțin.
Nu spun că nu mă tentează,
dar ar necesita așa o transformare emoțională...
... și din punct de vedere practic, nu ești bărbatul care...
Ce faci?
O să te sinucizi!
Nu vreau să trăiesc. Nu vreau să trăiesc, la naiba!
Dă-i drumul. Acum.
Nu înțelegi că nu vreau să trăiesc, că nu pot trăi așa.
O să-mi explodeze capul.
Nu mai pot. Nu mai pot rezista.
Dă-mi pistolul.
Dă-mi pistolul. La naiba!
Ascultă-mă, te rog, iubire.
Iubirea mea, ascultă-mă.
E în regulă, iubirea mea. E în regulă.
Dumnezeule.
Dumnezeule, îmi pare rău!
Dumnezeule, sunteți amândoi nebuni! Amândoi sunteți țăcăniți!
Cum naiba o să-i explic asta soțului meu?
Nu pot trăi așa! Nu e viața mea!
Pur și simplu n-o pot face!
Tot nu înțeleg de ce avea profesorul tău o armă.
Ți-am zis. Colecționează arme vechi.
Îmi arăta arma lui preferată și s-a descărcat.
Ar trebui să-l dăm în judecată! E un act iresponsabil!
Nu, nu-i așa de grav, serios.
Dacă ți se-ntâmpla ceva?
Ce? Ce tot spui acolo?
Te iubesc foarte mult.
Doug nu a aflat niciodată adevărul.
Judy știa, și desigur, a fost ușurată că Vicky era teafără.
Cum Vicky pleca la New York, planurile lui Judy de a o salva pe Vicky...
... de propriul destin au fost sistate.
La întoarcerea Cristinei din Antibes, Vicky i-a povestit tot
și Cristina credea că era trist cât de mult îl dorea Vicky pe Juan Antonio
și nu era în stare să spună sau să facă ceva în privința asta.
M-aș fi dat la o parte.
Știam că simți ceva pentru Juan Antonio din clipa în care l-ai văzut.
Dar dacă știam ce se-ntâmplase, nu mai continuam.
A fost ceva trecător.
Acum s-a terminat.
Vicky s-a-ntors acasă să se mărite cu Doug...
în casa în care, în sfârșit, s-au stabilit...
... și să-și trăiască viața pe care
și-o închipuise înainte de vara în Barcelona.
Cristina și-a continuat cercetările...
... sigură doar de ceea ce nu-și dorește.
Traducerea și adaptarea: veverița_bc & corleone @ www.titrări.ro